КОСМОГОНІЧНА КОНЦЕПТОСИСТЕМА В ПОЕЗІЇ ЯКОВА САВЧЕНКА - ЧИСТЯК, Дмитро (Linguistic Bulletin (Movoznavchyi Visnyk), 2018)
У статті здійснене моделювання вербалізації космогонічної картини світу в поетичних текстах видатного українського письменника Якова Савченка в контексті концептуальної картини світу в мові українських поетів-символістів. Поетичним текстам Я. Савченка властиві специфічні риси міфопоетичної космології, що відрізняють її від космологічного світобачення авторів інших символістських текстів. Це передусім негативна естимація СОНЦЯ, а також НЕБА. Структурування КОСМОСУ здійснено за допомогою серії концептуальних опозицій: СВІТЛО–ТЕМРЯВА, ПОЧАТОК–КІНЕЦЬ, ВЕРХ–НИЗ, МИТЬ–ДОБА. ВЕРХ і НИЗ набувають не тільки міфологічного, а й теріоморфного втілення: БІЛИЙ ПТАХ – в опозиції до ЗМІЯ, ЧОРНОГО ЗВІРА, СФІНКСА-КІСТЯКА. Докладно вербалізований НИЖНІЙ СВІТ, репрезентований концептами МОРЕ, ОКЕАН, БЕЗОДНЯ. Серед центральних концептів авторського часопростору – СВІТОВЕ ДЕРЕВО, ВІЧНІСТЬ. Динаміку, акціональність космології (що наближають її до космогонічних та апокаліптичних мотивів) утілюють ВОГОНЬ, ВОГНЯНА КОЛІСНИЦЯ, НЕБЕСНА БИТВА. Перспективним постає компаративне дослідження міфопоетичних картин світу українських письменників-символістів із подальшим зіставленням одержаних результатів із національними традиціями інших народів цього ж мистецького напряму, зокрема концептосистеми бельгійського символізму, адже основи для такого дослідження закладені нами в попередніх наукових розвідках.