ФРАЗЕМІКА В ПОВІСТІ І. НЕЧУЯ-ЛЕВИЦЬКОГО «КАЙДАШЕВА СІМ’Я» ЯК ДЖЕРЕЛО ВІДТВОРЕННЯ МЕНТАЛЬНИХ РИС УКРАЇНЦІВ - ВЕНЖИНОВИЧ, Наталія Федорівна (Linguistic Bulletin (Movoznavchyi Visnyk), 2016)
У статті досліджено фраземи як джерело відтворення національної специфіки етносвідомості українського народу. Фразеологізми в повісті І. С. Нечуя-Левицького «Кайдашева сім’я» передають індивідуальні риси героїв, через їхню мову ми пізнаємо характер не лише окремих членів родини, але й визначальні ментальні особливості українського народу. Найбільш виразно виявлені функції портретної характеристики, створення гумору, узагальнення та вираження експресивної оцінки. У повісті наявні фраземи, побудовані на зіставленні несумісних понять. Вони ґрунтуються на народному гуморі, фразеологічні одиниці нерідко вживаються на позначення нісенітниці. Високу майстернiсть продемонстрував письменник, використовуючи фразеологізми в дiалогах героїв. Отримані результати можуть бути використані в процесі вивчення фраземного багатства творів інших письменників на уроках у школі й при студіюванні відповідних тем студентами вишів, адже фразеологічні одиниці української мови, як і будь-якої іншої мови, відтворюють великий життєвий досвід народу, його вміння спостерігати й узагальнювати найсуттєвіші явища, факти в природі та суспільстві, народну мудрість, кмітливість. Мова зберігає й передає з покоління в покоління лише ті фраземи, які прямо або опосередковано співвідносні з еталонами, стереотипами національної культури, як матеріальної, так і духовної.