СТРУКТУРНО-КОМПОЗИЦІЙНІ ОСОБЛИВОСТІ НІМЕЦЬКОМОВНИХ БІБЛІЙНИХ ПРИТЧ - Заполовський, М. В. (Linguistic Bulletin (Movoznavchyi Visnyk), 2016)
Статтю присвячено дослідженню архітектоніки притчі (параболи) та її модифікацій в біблійному тексті, представленому 4-ма німецькомовними перекладами. Предметом аналізу стали структурні характеристики 333 параболічних фрагментів: висвітлено їхні композиційні особливості, інтертекстуальні та лексико-стилістичні властивості. Біблійні параболи можуть позначати як образні тексти в цілому, так і їхні підвиди – притчі у їх різновидах, які реалізовуються за допомогою порівняльних конструкцій та розширених метафор. Вони передбачають звернення уваги, а тоді зміну поведінки чи ставлення реципієнтів, а за допомогою когнітивної та емотивної функцій, вони мають на меті пояснення та практичне застосування несподіваного, часто провокативного погляду на реальність. Їх вживання мотивується бажанням мовця відвернути увагу від аспектів реальності, про які він не хоче повідомляти прямо. Важливу роль у структурі німецькомовних біблійних притч відіграють монологи, діалоги, риторичні запитання, які спрямовані на те, щоб викликати реакцію рецепієнта, спонукають замислитись над поставленою у притчі проблемою. Поряд із риторичними запитаннями зустрічається такий засіб як умовчання, що активізує думку та внутрішню реакцію слухача. Крім метафори та порівняння, вагому роль у їхньому лексичному складі відіграють такі стилістичні фігури, як: метонімія, синекдоха, епітети, іронія, персоніфікація, гіпербола та літота.